![](https://nlc.p3k.hu/uploads/2024/03/medvehagyma.jpg)
Nem járnak jó idők mostanság a szcientológiára. Nemcsak Belgiumban dolgoznak azon, hogy betiltsák, hanem az egyik legismertebb arcuk, a sorozatsztár Leah Remini (Férjek gyöngye) is elhagyta őket, ráadásul egy rájuk nézve nem túl hízelgő könyvet is írt az egyházzal kapcsolatos tapasztalatairól. Emellett az Egyesült Államok egyik legnépszerűbb magazinja, a Vanity Fair is kimerítő cikkben firtatta az egyház vezetője, David Miscavige rejtélyesen felszívódott feleségének, Shellynek az ügyét, az meg már csak a hab a tortán, hogy az USA-ban a szcientológia népszerűsége erősen csökkenni látszik – pontos adatok erről nincsenek, csupán felmérésekre támaszkodhatunk –, bár ezért talán kárpótolja őket, hogy az adómentességüknek köszönhetően anyagilag mostanra szép tartalékokat sikerült felhalmozniuk.
A gondok már az év elején kezdődtek, amikor január végén Utah államban, a világszerte nagy figyelemnek örvendő Sundance Filmfesztiválon bemutatták a neves dokumentumfilmes, Alex Gibney filmjét, a Szcientológia, avagy a hit börtönét, és a film jókora visszhangot váltott ki az amerikai sajtóban. A szcientológia – drogprevenciós iskolai programjaikkal kerültek a hírekbe utoljára hazánkban – hátteréről, és eddigi történetéről persze már korábban is lehetett látni és olvasni érdekes dolgokat, ám Gibneynek sikerült az egyház olyan prominens exszcientológusait interjúra bírni, mint a filmrendező Paul Haggis (Ütközések), a színész Jason Beghe vagy az egyházban sokáig vezető szerepet betöltő Mike Rinder és Marty Rathbun.
A kisisten: Tom Cruise
A héten a hazai mozikban is bemutatásra kerülő film alaposan körüljárja a témáját, szóval az is bátran próbálkozhat vele, aki nagyjából annyit tud a szcientológiáról, hogy Tom Cruise a legismertebb arca, ugyanis a bő kétórás játékidőben még az alapító L. Ron Hubbard fiatalkoráról és egyházalapítás előtti tevékenységéről is kapunk infókat. Érthető okokból azonban a legnagyobb visszhangot kiváltó rész a Katie Holmes kínzásával és éheztetésével is vádolt Tom Cruise-hoz kötődik.
![Katie a Katie a](https://nlc.p3k.hu/data/cikk/16/158970/3.jpg)
A színészről persze közismert tény a szcientológiával való kapcsolata, de az már kevésbé, hogy a kétezres évek eleje óta – korábban is szcientológus volt, de eleinte meglehetősen passzív – gyakorlatilag ő az egyház második embere, akit a társai afféle szentként tisztelnek, és az egyház nemcsak a nőügyeibe szól bele aktívan, hanem ha arról van szó, hogy be kell kötni a legújabb csúcshifit a kecójában, vagy ki kell pucolni a repülőgéphangárját, ahhoz is ők küldenek éhbérért dolgozó embereket. A filmben az egyik exszcientológus bevallja, tevékenyen részt vett abban, hogy Nicole Kidmant leválasszák Cruise-ról a nő szcientológus szempontból kellemetlen családi háttere miatt, és mint tudjuk, a küldetést sikerrel végrehajtották. Nyáron az amerikai talkshow-k vezetői rengeteg szemrehányást kaptak azért, hogy ugyan készítettek interjút Cruise-zal a Mission: Impossible ötödik részének premierje kapcsán, de a dokumentumfilmben elhangzó vádakra senki nem kérdezett rá.
![Tom Cruise és Nicole Kidman Tom Cruise és Nicole Kidman](https://nlc.p3k.hu/data/cikk/16/158970/1.jpg)
Nem csalás, önámítás
A Lawrence Wright könyvén alapuló filmből meglehetősen riasztó kép bontakozik ki, ami csak megerősíti a nézőben azt, hogy a szcientológia inkább tűnik jól jövedelmező vállalkozásnak, mint igazi egyháznak. A film azonban azt nem vitatja, hogy a szcientológusok nagy része valóban vakon hisz abban, hogy a vallásuk tanaival egy jobb világot teremthetnek, hiszen a teljes világképük erre épül – a második generációs szcientológusok közül sokan például nem is ismernek másokat, csak szcientológusokat –, és az ember nem játszhat egy életen át színjátékot, inkább teljesen magáévá teszi azt, amit tanítanak neki. A science fiction íróból lett egyházalapító, L. Ron Hubbard kapcsán például a film nem azt a képet festi le, hogy csaló volt, aki csak a pénz miatt fogott bele az egyházalapításba – bár a pénz mindig is kiemelt szerepet játszott a szcientológiában –, hanem inkább olyan figuraként, aki valóban vallási vezetőként és látnokként tekintett magára, nem egy vállalkozás vezetőjeként, még ha az adóhivatallal történő csörtéi másra engednének is következtetni.
![L. Ron Hubbard L. Ron Hubbard](https://nlc.p3k.hu/data/cikk/16/158970/4.jpg)
Vallás vagy személyiségfejlesztő tréning?
L. Ron Hubbard legnagyobb húzása az volt, hogy a szcientológus tanokkal való első ismerkedés még inkább tűnik hasznos személyiségfejlesztő tréningnek, mint egy érthetetlenül túlbonyolított sci-fi regénynek. A filmben leginkább a filmrendező, Paul Haggis meséli el átélhetően, hogy a szcientológia eleinte segített megerősíteni a feleségével széteső kapcsolatát, és önismeretre tanította őt. A vallás egyik fontos célja, hogy hívei elérjék az úgynevezett clear állapotot. Ehhez az kell, hogy az emberek auditálásokon vegyenek részt, ahol egy másik szcientológus társuknak mesélnek a lelküket kínzó múltbéli, jelenkori tetteikről, történésekről, mivel az alapelv szerint minél többször mondjuk ki, és nézünk szembe azzal, ami kínoz minket, a dolog minden szembenézéssel veszít a lelkünkre gyakorolt erejéből, és a végén megtisztulhatunk. A trükk azonban abban rejlik, hogy a különféle fejlettségi szintek eléréséhez számos auditáláson és képzésen kell átesni, márpedig ezek a képzések mind pénzbe kerülnek, méghozzá nem is kevésbe. A jómódú szcientológusok könnyen azon kaphatják magukat, hogy az évek során sok tízezer vagy akár néhány százezer dollárnyival is gazdagították az egyházat, márpedig Paul Haggis története szerint a fejlettségi fokozatok csúcsán már csak egy ócska science fictiont kapnak a hívek Xenuról, a galaktika uráról, valamint az általa elszabadított, lélekre rátelepedő thetánokról… és mindezt egy-két szép ház áráért.
![A szcientológia és ami mögötte van - itt az év botrányfilmje A szcientológia és ami mögötte van - itt az év botrányfilmje](https://nlc.p3k.hu/data/cikk/16/158970/5.jpg)
Az auditálás: hatalom
A fenti összegek azonban adományok, és a saját maga által megkeresett pénzt mindenki annak adja, akinek csak akarja. Viszont abba a gyakorlatba már könnyen bele lehet kötni, hogy a jelentősebb auditálásokról – amikor a személy a legbelső titkait osztja meg négyszemközt a társával – mind feljegyzések készülnek, így az évek során elképesztő adatbázis épült fel a tagok összes viselt dolgáról, és ez például tökéletes alapot jelent az érzelmi sakkban tartáshoz és zsaroláshoz. A filmben finoman arra is céloznak, hogy John Travolta csak azért maradhatott a szcientológia berkein belül, mert megzsarolták egy féltett titka nyilvánosságra hozásával. És akkor még arról a gyakorlatról nem ejtettem szót, hogy a tagokat megpróbálják minél inkább leválasztani a korábbi életükről és a hozzátartozóikról, valamint adott esetben lelki és fizikai bántalmazásoknak is kiteszik őket, aminek önként (!) vetik alá magukat.
![A szcientológia és ami mögötte van - itt az év botrányfilmje A szcientológia és ami mögötte van - itt az év botrányfilmje](https://nlc.p3k.hu/data/cikk/16/158970/6.jpg)
Védekezés helyett támadás
A Szcientológia, avagy a hit börtöne egy rendkívül sokrétű, izgalmas mozi, ami a szcientológia egyházát paranoid, az értékeit kritizálókkal szemben rögtön a legdurvább módon támadó – az egyik kilépett tagot például állandó megfigyelés alá vették az otthonában –, pénzhalmozásra berendezkedett szervezetként ábrázolja, ami furcsa módon inkább emlékeztet a maffiára – ahogy a filmben az amerikai adóhatóság vezetőit elintézik, az tanítani való –, mint egy egyházra, mégis a mai napig működik, és a vezetői minden megkérdőjelezhető tettük ellenére vígan és szabadon folytatják tevékenységüket. Még sok hasonló filmre volna szükség, hogy ez megváltozhasson.
A mű már a fent leírtak bemutatásával is fontos szolgálatot teljesít, de a legfőbb érdeme, hogy miközben bemutatja az egyházat, túl is mutat rajta. Megmutatja, hogy az emberi elme a legképtelenebb élethelyzetekben is meg tudja nyugtatni magát irreális álmagyarázatokkal, és ezt ugyan szomorú látni, de olyan faj vagyunk, amelyik bármeddig képes hazugságban élni. Ha ez nem így volna, Észak-Korea abszurd országa sem létezhetne 2015-ben.